Alex.
Hva er det? Jeg må tisse. Kan jeg bli med?
Så skynd deg.
Ikke gå fra meg.
De virker ikke. Som vanlig.
Det er de andre. De leker med vannkranene.
Hvem? De andre barna.
De uhyggelige barna.
Det er bare en historie. Nei, det er sant.
Har du sett dem kanskje? Der ser du.
Vent. Hvor skal du hen?
Jeg kommer straks.
Alex?
Går alt bra? Ja, madame.
Madame Francard, jeg trenger Dem.
Gjør De ikke alltid det?
Andre dør til høyre. Der er alt du trenger.
DE FRANSKE ALPER 1958
Du trenger ikke ta den på med én gang. Madame er streng.
Du så navnet mitt på skapet. Helenka?
Jeg står for mat og rengjøring her på skolen. Du blir ikke alene.
Du er ei pen jente.
Har De arbeidet her lenge, frue? Du trenger ikke kalle meg "frue".
Stedet har vært hjemmet mitt i 23 år, og det er ingen dans på roser.
Men det er såmenn ikke verre enn andre steder.
Og den friske fjellufta er en ekstra bonus.
Og hvordan har ei vakker, ung jente som deg havnet her?
Hvis jeg hadde et smil som ditt, hadde livet mitt sett annerledes ut.
Skal du bo her helt alene?
Dere har sendt meg en stuepike, og henne skal jeg overlate stedet til?
Den unge damen hadde problemer med dem hun jobbet hos før.
Stillingen på Saint Ange er en ny start for henne.
Hva vet du om tjenestefolk? Jeg bare spør.
Saint Ange blir stengt, basta. Vil De at flere barn skal dø?
Jeg ville foretrukket penger til å sette Saint Ange i stand.
Da hadde vi unngått masse problemer.
Hentet hun deg på bussholdeplassen?
Hun insisterte på det for å vise at hun fremdeles er sjefen. Hun er sånn.
Kom.
Dette er de ansattes fløy.
Guttenes sovesal er på den andre siden av hovedtrappa.
Jentenes sovesal er ovenpå. Resten er mer eller mindre låst av.
Noen deler er så angrepet av råte at det er farlig å være der.
Fukt, uttettheter. Det er Saint Anges banesår.
Her er rommet ditt.
Kjære barn...
Dagen i dag bør være en gledens dag.
Dere skal forlate dette hjemmet som dere har vokst opp i
med Guds kjærlighet, og respekt for Hans hellige ord.
Dere er blitt oppfostret og elsket
etter det hellige evangelige.
Og den utdannelse dere har fått her,
vil hjelpe dere i verden utenfor i livets vanskeligste stunder.
Glem aldri i det nye livet som venter dere,
den lærdom dere tar med herfra.
Og bevar alle i en liten krok i deres hjerte,
minnet om de gode tider vi har hatt her.
Jeg vet at dere hos deres nye adoptivfamilier vil gjøre alt for
å gjøre dere fortjent til deres kjærlighet.
Og at dere i deres videre liv, som menn og kvinner,
alltid vil ære minnet om Saint Ange.
Helenka?
Kom inn.
Kommer du for å besøke meg?
Det er bra. Musikken var til ære for deg.
Du har kommet til Paradis. Saint Ange er et paradis for barn.
Virkelig.
Jeg så deg sammen med barna. De liker deg.
Vi skal gjøre stedet i stand til de kommer tilbake.
De kommer tilbake før eller siden.
De ville at jeg skulle bytte rom, men det vil jeg ikke.
Hvor lenge har du bodd her? Jeg har alltid bodd her.
Hvor gammel er du?
Hold opp. Du spør henkastet, men du er helt syk etter å få vite det.
Akkurat som de andre. Barna derimot, blåser i hvor gammel jeg er.
Gå din vei.
Unnskyld.
Dere forstår ingenting. Dere er alltid så fordømmende.
Jeg er så lei for det. Gå din vei!
Du har akkurat møtt Judith. Hun ga deg sin spesielle velkomst.
Hun er helt... Det er derfor stakkaren må bli her.
Jeg tror hun holder øye med meg. Judith?
Hun er nysgjerrig som en spion.
Hvor gammel er hun? Hvor gammel tror du?
Hun høres veldig voksen ut, til det går opp for en
at hun bare snakker tull.
Merkelig. Du venner deg til det.
Hva vil skje med henne? Hun tror at jeg tar henne med meg.
Jeg kan godt være bløthjertet, men jeg skjønner da så pass.
Tenk deg alt det bråket?
Jeg fant den på lageret. Francard har sikkert aldri brukt den.
Her, Judith.
Æsj!
Musikk, musikk! Selvfølgelig.
Tilgi meg.
Ok. Kom igjen.
Har du sovet godt? Sånn passe.
Vonde drømme? Hvordan visste du det?
Det er et stort hus. Du venner deg til det.
Daniel er tidlig ute. Er det noe du trenger?
Går det bra? Vi kommer ikke sent hjem.
Jeg vasker gulvet i entreen. Gjør som du vil. Madame er ikke her.
Se opp for de uhyggelige barna.
Hold henne fast.
Hold henne fast, Judith!
Ro deg ned. Hold henne, Judith!
Anna, ro deg ned nå. Anna!
Det går bra, det går bra...
Ro deg ned nå, kjære deg. Ro deg ned.
Flink jente. Rolig nå...
Ligg stille, kjære. Jeg er snart ferdig.
Ett sting til...
Ikke rør deg, ikke rør deg.
Når den lille kommer skal vi ha fest.
Hold opp.
Hvorfor? Fordi jeg sier det.
Det får være bra.
Herregud. Hva har de gjort mot deg?
Er det også deres? De svina du jobbet for?
Du må ikke si det til noen. Aldri.
Bare gråt, du. Gråt.
Gråt, gråt...
Hva gjør du? Ikke noe.
Jeg roter bare rundt.
Du finner ikke annet enn rotter her.
Og minner.
Minner som ikke du har noe med.
Kom De i kveld? Jeg blir ikke.
Jeg skal bare hente noen personlige eiendeler.
Så du roter opp i fortiden?
De ga oss mer enn noen få stakkarer.
Stakkars små lam. Dusinvis hver uke.
Barn?
Sammenkrøpet bak i bilen. Tause som graven.
Så skremte at ikke engang spedbarna klarte å gråte.
Fem års krig. Men vi overlevde.
Da arkivet sto på kontoret mitt,
var det alltid barn som snek seg inn og kikket i det.
Det er ubehagelig, ikke sant?
Liker du å stikke nesa di i dette? Nei.
Ikke nevn det for Helenka. Hun prøver å glemme det.
Forstår du det?
Jeg har møtt jenter som deg før. Jenter som bare må snoke rundt.
De lytter bak dører og blander seg i alt mulig.
Før eller senere får de som fortjent.
Du har sagt det til henne.
Francard vet det.
Selvfølgelig. Har du sett på deg selv?
Jeg tror deg ikke. Hvorfor sa du det til henne?
Det var ikke nødvendig. Man ser det i øynene dine.
Vi visste det allerede før du kom hit.
Det viktigste er at du aksepterer det her inne.
Dumme pikebarn. Hun tror hun kan lure omverdenen.
Vi vet det, jente.
Farvel, madame. Jeg skal nok ta meg av alt.
Judith.
Prøv å anstrenge deg.
Du må fortelle meg om dem.
Jeg så de andre barna i kapellet.
De uhyggelige barna. Barna...
Jeg så bildene av dem i kapellet.
Marie snakket ofte om dem. De uhyggelige barna...
De kommer og besøker meg om natta når jeg sover.
Jeg kan høre dem.
Jeg er her, fordi jeg også kan høre dem.
Husk hva du lovte. At jeg skulle få beholde kattungene.
Det er ingen god idé. Du lovte.
Vi snakker om det i morgen.
Jeg gjemmer meg, og hvis du ikke finner meg, beholder jeg kattungene.
La løgnhalsen være der hun hører hjemme.
Judith? Jeg er her.
Prøv å fange meg!
Hva vil dere?
Hva er det?
Anna, hva er det?
Ro deg ned, Anna.
Ro deg ned, så snakker vi om det.
Dette her er kanskje også noe jeg har funnet opp?
Vet du ikke noe om denne verden? Er du i samme verden som Judith?
Er du ute etter problemer, kan du bare fortelle henne alt sammen.
Som om hun ikke er forstyrret nok fra før.
Hun kom hit i 46, i ambulansen sammen med de andre.
Hvor er de andre?
Hvor mange tror du overlevde? Hvor mange?
To leger til 300 barn. Hvor mange tror du vi reddet?
Hva er det du vil oppnå?
Hun kom hit i 46...
... i ambulansen sammen med de andre.
Hvor er de andre?
Hvor mange tror du overlevde?
Kattungene er borte!
Hvor er de? Jeg vet ikke. Ro deg ned.
Jeg har ikke sett kattungene.
Kattungene er borte!
Hvor er dere?
Vær så snill å gi dem tilbake til meg, kjære Jesus.
Kom og se.
Det var ikke deg, vel? Nei.
Du ville ikke at jeg skulle beholde dem!
Du sa at de var blitt født på feil sted!
Du ville ikke at jeg skulle beholde dem!
Det er som om hun visste det. Fordi det var hun som gjorde det.
Hun lyver, akkurat som de andre. De dekker over det som foregikk her.
Men barna vil at jeg skal vite det.
I årevis har de ønsket å holde deg fanget i søvnen. De løy.
Nå skal du våkne og huske det du har sett.
Hva?
Barna. Dine brødre og søstere. De gjorde fryktelige ting med dem.
Men de er fremdeles her i huset. Kan du ikke føle dem?
Jeg tror det. Hvor er de?
Nå skal du våkne.
Hvor lenge vil du unngå meg? Ikke et ord fra deg på tre dager.
Bare fordi hun ikke fikk beholde kattungene. Jeg gjorde dem ikke noe.
Vet du hvor hun vil ende sine dager? Bak lås og slå blant de sinnssyke.
Jeg husker et sted for lenge siden. Det var der de brakte barna.
Hvilke barn?
Annerledes barn. Hvordan annerledes?
Alt var annerledes.
Prøv å huske det, Judith. De trenger meg.
Det var fredfylt som i Paradis. Fylt med barn.
Hvor var du?
Jeg lekte med dem. Det var så vakkert.
Spisesalen?
Nei. Entreen?
Nei. Prøv å huske det, Judith.
Jeg tror det var en korridor. Eller kanskje ikke.
I det store baderommet?
Baderommet.
Er de her?
Et sted inne bak veggene.
De vil sikkert gjerne leke.
Gi meg lyset.
Judith, lyset.
Så du dem?
Jeg sa jo at de ville leke.
Er de her?
Er dere her?
Er det dem?
Ro deg ned.
Hvis du går inn dit, kommer du aldri tilbake. Det er pil råttent.
Hold opp! Hold opp!
Så du dem? Så du dem? Ro deg ned.
Hva gjorde dere mot dem?
De har vært døde og begravd i 15 år!
Det var for mange. La henne være!
Du bare ljuger!
Du vil at de skal sperre meg inne!
Er de her? Kan du se dem?
Er det her dere leker?
Anna?
Du må ikke gå inn dit.
Det er over, Anna. Det er ikke mer.
Den styres med et håndtak. Du må ikke gå dit inn.
La meg gjøre det. Du må ikke!
La meg gjøre det!
Den virker ikke.
Det er ingen her lenger. Kom, vi går.
Bli med.
Nei!
Døren må være lukket før den virker.
Bli der.
Hvis jeg ikke kommer tilbake, må du hente hjelp.
Du klarer det. Du er stor jente.
Mamma... mamma...mamma... mamma...
Hva skulle hun her inne? Madame Francard...
Her er hun.
Hva gjør vi? Vi rører ikke noe.
Det eneste vi kan gjøre er å ringe politiet. Vi drar.
Jeg skulle aldri ha latt henne være alene.
Hva mer kunne du ha gjort? Du hentet meg. Det var bra.
Jeg burde ha kommet tidligere, da hun druknet kattungene.
Da ville ikke Judith ha vendt seg mot meg.
Tar hun pillene sine igjen? Jeg sørger for det.
Er du klar?
Så kom.
Judith? Jeg tar bare med en suvenir.
Judith...
Judith?